Extras cu SubRip 1.14 și Verificat de CdinT Cristi_Polacsek@SoftHome.net
I deliver perfection... and don't brag about it! :D
A.I. - INTELIGENȚĂ ARTIFICIALĂ
Era în anii în care calotele polare se topisera din cauza efectului de seră...
iar oceanele înecaseră multe orașe...
de-a lungul malurilor lumii.
Amsterdam, Veneția, New York...
pierdute pe veci.
Milioane de oameni au fost strămutați.
Clima a devenit haotică.
Sute de milioane de oameni mureau de foame în țările sărace.
Un înalt grad de prosperitate a stăruit când guvernele au introdus...
legea licențelor pentru sarcină.
Roboți cărora nu le era foame și care nu consumau resurse...
erau o legătură economică esențială...
în structura societății.
Crearea ființei artificiale a fost visul omenirii...
încă de la nașterea științei.
Nu doar la începutul erei moderne, când antemergătorii au uimit lumea...
cu monștrii primitivi care jucau șah.
Ce departe am ajuns!
Ființa artificială este o realitate, un simulacru perfect...
cu membre articulate, cu vorbire articulată...
și cu reacții umane.
Și chiar cu reacție la amintirea durerii.
Ce ai simțit? Furie? Ai fost șocată?
- Nu înțeleg. - Ți-am rănit sentimentele?
Mi-ați rănit mâna.
Bine.
Asta e problema.
Dezbracă-te!
La Cybertronics, ființa artificială a atins forma cea mai perfectă.
Meca universal adoptați...
baza pentru sute de modele, care servesc rasa umană...
în multitudinea aspectelor vieții zilnice.
Ajunge!
Dar nu avem motive să ne felicităm.
Suntem pe drept mândri.
Însă ce am obținut?
Sheila, deschide!
O jucărie cu senzori...
cu circuite de comportament inteligent...
care folosește o tehnologie...
contemporană cu mine.
Cred că munca mea de localizare a impulsului într-un singur neuron...
ne dă posibilitatea să construim...
roboți de o cu totul altă calitate.
Propun...
să construim un robot...
care să iubească.
Să iubească?
Dar construim lunar mii de modele de amanți.
Sigur. Ești cel mai bun client al nostru, Syatyoo-Sama.
Controlul calității e foarte important.
Spune-mi, ce este dragostea?
Dragostea e atunci când deschid ochii...
mai mult, îmi accelerez respirația... Îmi încălzesc pielea...
Și așa mai departe. Mulțumesc, Sheila.
Dar nu mă refeream la simulatorii de senzualitate...
ci la dragoste.
Dragostea unui copil pentru părinți.
Propun să construim un robot-copil care să iubească.
Un robot-copil care va iubi părintele sau părinții programați...
cu o dragoste nesfârșită.
Un substitut Meca?
Dar un Meca care gândește, are reacții neuronale.
Vreau să spun că dragostea va fi cheia...
cu care vor câștiga un fel de subconștient.
O lume interioară de metafore, intuiție...
raționamente auto-motivate. De vise.
Un robot care visează? Cum o să reușim așa ceva?
Eu cred că...
cu toată animozitatea existentă împotriva roboților...
nu e vorba doar de crearea unui robot care să iubească.
Adevărata problemă nu e să găsiți un om care să-l iubească la rându-i?
Va fi un copil perfect, mereu iubitor, niciodată bolnav, care nu se va schimba.
Cu toate cuplurile fără copii care așteaptă zadarnic o licență...
micul Meca va deschide o piață și va satisface o mare nevoie umană.
Nu mi-ați răspuns la întrebare.
Dacă un robot poate iubi sincer o persoană...
ce răspunderi are acea persoană față de robot?
- E o problemă morală, nu? - Cea mai veche din toate.
Dar la început, Dumnezeu nu l-a creat pe Adam ca să-l iubească?
PESTE 20 DE LUNI
Criogenie
"Copilul s-a născut la începutul toamnei.
Era băiat. lar dorința lui Marian s-a împlinit.
Băiatul avea părul alb.
L-a botezat Martin, după bunicul lui."
Dr. Frazier, ce bine!
Era un articol de Random Bach în "Revista Chineză de Medicină".
Vorbea despre vânătorii aceia sintetici de viruși, microscopici.
Tot te mai aud!
Mă îngrijorează starea ei, Henry.
Simte că ar trebui să jelească moartea fiului vostru.
După 5 ani, și instinctele tale îți spun să jelești.
Dar medicina ne asigură că nu e cazul. Martin așteaptă vindecarea.
Vindecarea.
Și toată durerea ei rămâne neconsumată.
Poate nu putem să-ți ajutăm fiul.
Dar pe soția ta o putem ajuta.
Procesul de selecție a fost extrem de greu. Mai greu decât fabricarea prototipului.
Din cei 2.000 de angajați, puțini întrunesc condițiile pentru testare.
Începe!
Fișa angajatului, stilul de viață.
Întrebare: date personale.
Loialitatea față de firmă și, în acest caz...
o tragedie de familie care îl califică înaintea celorlalți.
O să-l văd.
Henry!
- Nu mă omorî! - Ce faci?
Te iubesc! Nu mă omorî!
Ușa s-a închis.
Îmi place podeaua ta.
Nu primesc! Nu există un înlocuitor pentru copilul nostru!
- Nu e prea târziu să-l duc înapoi. - Ce ai crezut?
- O să fac ce vrei tu. - Crezi că pot...?
- O să fac ce vrei tu să fac. - Nu știu ce-i de făcut.
Știu. Îl înapoiez mâine la Cybertronics.
Gata cu el.
Bine.
Henry, i-ai văzut fața?
E atât de veridică!
- Dar nu e adevărat. - Nu e.
- Pe dinăuntru e ca toți ceilalți, nu-i așa? - Kilometri de fibre.
Dar pe afară arată atât de adevărat...
Ca un copil.
Un copil Meca.
Un copil.
Încrederea pe care ne-a arătat-o compania e extraordinară.
Trebuie să facem câteva proceduri simple dacă te hotărăști să-l păstrăm.
E un protocol de imprimare care constă într-un șir de 7 cuvinte...
care trebuie spuse lui David în ordinea de aici.
Pentru protecția noastră, imprimarea e ireversibilă.
Dragostea copilului-robot e un program permanent și face parte din el.
De aceea, nu va putea fi revândut.
Dacă un părinte nu-l mai vrea...
copilul trebuie returnat pentru distrugere.
A trebuit să semnez un acord, altfel nu te lăsau să-l vezi pe David.
Trebuie să-l semnezi și tu.
Monica...
nu-l programa până nu ești foarte sigură.
Prostule! Evident că nu sunt sigură.
Vreți să mă duc la culcare?
Bună idee. Bună idee! Monica?
E târziu. A trecut de 9.
Cât de târziu ai voie să stai?
Nu dorm niciodată.
Dar pot să stau liniștit și să nu fac zgomot.
Pijamaua asta o să-ți vină bine. Pe mâine.
Mi-o pui tu?
Vă spun noapte bună, iar voi... ca între bărbați...
Ridică mâinile.
- E un joc? - Da.
De-a v-ați ascunselea.
Te-am găsit.
Asta e camera ta. Joacă-te acolo.
Te-am găsit.
Ieși! leși de aici!
Și închide, dracului, ușa!
Atenție, acest program, odată activat, este permanent.
Instrucțiuni.
Pasul 1: spuneți aceste cuvinte tare și rar.
E un joc?
O să-ți citesc câteva cuvinte.
Poate nu au nici un sens, dar vreau să le asculți.
Și uită-te mereu la mine.
Poți să faci asta?
Da, Monica.
Simți mâna mea la ceafă?
Da.
- Te doare? - Nu.
Bun. Acum...
uită-te la mine.
Gata?
Cirus.
Socrate.
Particulă.
Decibel.
Uragan.
Delfin.
Lalea.
Monica.
David.
Monica.
Bine.
Mă întreb dacă n-am greșit ceva.
Ce a fost cu cuvintele astea, mami?
Cum mi-ai spus?
Mami.
Cine sunt, David?
Ești mami a mea.
Miroși frumos. Îmi place când te parfumezi.
- O să mă iubești când se termine? - Nu.
Stop!
Dar putem s-o luăm de la început cu un parfum care se găsește.
Trebuie să plecăm.
- Bună, David. - Bună, Henry.
Condu-ne, dragul meu. Vino!
Pantoful meu!
- Cravata! Ești fără speranță! - Ți-a făcut patul.
Se străduiește atât de mult!
Vrea să-mi intre în voie. Face o cafea minunată.
Nu-l aud niciodată când vine, apare brusc.
- E doar un copil. - O jucărie.
Un cadou.
De la tine.
David, când plecăm, toate ușile și ferestrele se închid...
dar dacă vrei...
- M-am parfumat prea tare. - Miros frumos?
Doamne, nu!
Mami?
O să mori?
Cândva, într-o zi, da, o să mor, David.
O să fiu singur.
Nu-ți face griji.
Cât o să trăiești?
Mult.
Vreo 50 de ani.
Te iubesc, mami.
Sper să nu mori niciodată.
Niciodată.
Da.
Iubito!
Am întârziat nepermis de mult.
Alo?
Ăsta a fost al lui Martin, fiul meu.
Îl cheamă Teddy. Teddy, el e David.
- Bună, Teddy. - Bună, David.
Teddy e o superjucărie. Știu că o să aveți grijă unul de altul.
Nu sunt o jucărie.
Henry!
- Iartă-mă. - Ce ai făcut acolo?
Îți spun eu în mașină.
50 de ani e un timp îndelungat?
Nu cred.
David, răspund eu!
- Dă-mi-l mie! - Uite ce știu să fac!
Alo!
Da?
D-nă Swinton, am un apel urgent de la soțul dv.
David, trebuie să vorbesc la telefon.
Monica, mă auzi?
- Vreau să aud telefonul. -Ridică telefonul, Monica!
Du-te și joacă-te cu Teddy.
Ce este, Henry?
Ce?
Când?
Dumnezeule!
David...
s-a întâmplat cel mai minunat lucru din lume!
El e Martin.
E fiul meu.
Martin, nu!
Să facem o întrecere, să vedem la cine vine întâi.
Vino aici, Teddy!
Teddy! Vino aici!
- Cheamă-l și tu. - Vino, Teddy.
Vino încoace!
- Vino, haide, Teddy. - Vino aici, Teddy.
Hai, Teddy!
Vino, teddy!
Mami!
Te-au chinuit, Teddy?
A fost o superjucărie...
dar acum e bătrân și prost.
Îl vrei tu?
Da, te rog.
Cred că tu ești superjucăria acum. Ce știi să faci?
Poți să mergi pe tavan sau pe pereți?
Antigravitație, să plutești sau să zbori...
Tu poți?
Nu, pentru că eu sunt adevărat.
Poți să desfaci asta?
Mai bine nu.
Chestiile astea arată mai bine în piese.
Nu pot.
Ridică-te!
- Te-au făcut mai înalt decât mine. - Cine?
Fabricanții de jucării. Te-au făcut mai înalt.
De ce nu arăți așa?
Cum?
Nu ești drăguț ca o păpușă.
Arăți ca un copil obișnuit.
Când e ziua ta?
N-am avut niciodată.
Când ai fost construit? Care e ziua construcției?
Nu-mi amintesc.
Bine, care e primul lucru de care îți amintești?
O pasăre.
Ce fel de pasăre?
O pasăre cu aripi mari...
și pene ridicate la coadă.
Poți s-o desenezi?
Da.
Arată ca un păun. Poți să spui păun?
Păun.
- Dar pi? - Pi.
Acum spune repede, de 2 ori.
Bine. Apoi le pui pe cele verzi...
Ne citești?
Să vedem.
Da.
Lui David o să-i placă.
"Actorul s-a dus în bucătărie...
unde, o oaie întreagă...
se frigea încet, pentru cină.
Când a văzut că focul era mic...
i-a chemat pe Arlechin și pe Punchinella și le-a spus...
să i-l aducă pe Pinocchio.
E din lemn bun, uscat, sunt sigur că o să facă un foc bun."
"Pinocchio a lucrat până la miezul nopții.
Și, în loc de 8 coșuri, a făcut 16.
Apoi, s-a dus în pat și a adormit.
În somn, a visat că o vede pe zână, frumoasă și zâmbitoare...
care-l săruta spunând:
'Viteazule Pinocchio...
pentru inima ta bună, îți iert toate greșelile trecute.
Fii cuminte pe viitor și vei fi fericit.'
Apoi visul s-a terminat și Pinocchio s-a trezit, uimit.
Ce uluit a fost când a văzut...
că nu mai era păpușă...
ci un băiat adevărat, ca toți ceilalți băieți."
Josephine își luase, evident, zi liberă.
Dumnezeule! Mă așteptam.
- Cum așa? Se iubeau foarte mult. - Ea era nefericită.
- Nu a spus niciodată. - Da, pentru că...
- E din cauza reducerilor? - Nu știu, nu mi-au spus nimic.
- Chiar au probleme cu greutatea? - Și eu am.
Tu n-ai! E caraghios!
Nu știu.
E ceva în legătură cu frumusețea interioară...
O să te strici.
- E caraghios! - Exact.
- Munca a devenit atât de stupidă. - Știu ce vrei să spui.
- Mănâncă? - Nu sunt sigură.
- Nu trebuie să faci asta. - David, ce faci?
- Martin, pune jos furculița! - David, încetează!
Martin, îl provoci! Incetează!
- Termină! - Încetați amândoi, imediat! Încetați!
Termină!
Gata, David!
- E spută între cipuri. - Miroase a usturoi.
I-ar trebui o bomboană de mentă.
- Găsești motorul? - Nu pune mâna!
- E plin de spanac. - Ai făcut-o de oaie.
Spanacul e pentru iepuri, oameni și Popeye.
Nu pentru robo-băieți.
Încearcă acum.
Acum la liniile de jos.
Nu-i nimic, mami. Nu doare.
Dezactivează. Pe stânga sunt toate oprite.
- Monica! - Ssst!
Ăsta nu-i tot. Mai e.
Dacă faci ceva foarte, foarte special pentru mine...
O misiune specială...
o să-i spun lui mami...
că te iubesc.
Și atunci o să te iubească și ea.
Ce să fac?
Trebuie să-mi promiți și pe urmă îți spun.
Trebuie să-mi spui și atunci își promit.
Vreau o buclă din părul lui mami.
O s-o împart cu tine. Dacă o ai și o porți la tine...
s-ar putea să te iubească și mai mult.
Ca prințesa din film.
Când a avut bucla prințului în medalion...
el a iubit-o.
Putem să i-o cerem.
Nu, trebuie să fie o misiune secretă.
Furișează-te în camera lui mami la miezul nopții...
și taie bucla.
Nu pot, Martin. Nu am voie.
Ai promis.
Ai zis: "spune-mi și pe urmă îți promit".
Nu-i așa?
David!
De ce ai făcut asta? De ce?
Vorbește! David, spune! De ce ai făcut asta?
O să-l strici!
Henry...
voiam ca mami să mă iubească...
mai mult...
Dumnezeule!
Cred că m-am tăiat la ochi. Cred că-mi curge sânge.
Vino!
E normal să fie geloși și să se ia la întrecere.
Martin a venit de o lună. E normal ca frații să se ia la întrecere.
Era un joc, a făcut o greșeală. E aproape om.
- Nu părea, când ținea cuțitul... - Foarfeca.
O armă!
- De ce crezi că voia să-mi facă rău? - Pentru că nu știm sigur...
Merită ca tu sau Martin sau familia noastră să fie în primejdie?
- Nu-l duci înapoi. - Gândește-te.
Dacă a fost făcut ca să iubească, e logic să știe și să urască.
Dacă e împins spre extreme, de ce o fi în stare?
La mulți ani, Martin. Am făcut ăsta pentru tine.
- E fratele tău? - Tehnic, nu.
- E Meca. - Ce-i aia?
Noi suntem organici...
tu ești mecanic.
Orga, Meca.
Todd, termină!
Nu știam că au făcut și copii. Faci pipi?
- Nu. - Atunci lasă-ne să vedem cu ce nu faci.
Băieți...
Puneți mâna.
Pare adevărat.
Ce ciudat!
- Pare adevărat. - Prea adevărat.
Meca-adevărat.
Are SED?
Ce-i aia?
Sistem de evitare a defecțiunilor.
Un sistem de alertă prin durere. Al nostru are.
Asta ca să nu ia cu mâna goală obiecte fierbinți sau foc.
Uitați-vă. Fiți atenți!
Nu am să te tai. Nu o să te doară.
Nu o să-ți tai pielea. Spune când simți.
- Apără-mă, Martin! - Dă-mi drumul!
- Apără-mă! - Lasă-mă! Mami!
Mami! Mami!
Henry!
Doamne!
Nu respiră!
Respiră! Scuipă! Bravo!
Du-l de la soare!
- David! - Mami!
Trebuie să stăm puțin de vorbă.
Bine.
Dragă mami, Teddy mă ajută să scriu. Vă iubesc pe tine și pe Teddy.
Dragă mami, te iubesc pe tine și pe Henry iar soarele strălucește.
Dragă mami, sunt fiul nostru și nu-mi place că Teddy nu e adevărat ca
Draga mami, sunt băiețelul tău, la fel Martin, dar Teddy nu e.
Sunt frumoase.
Mulțumesc.
M-am gândit să facem mâine o plimbare cu mașina la țară.
Doar tu și cu mine. Ce zici?
- Și Teddy? - Da, și Teddy.
Mulțumesc, mami!
Mulțumesc foarte mult.
Mâine o să fie ziua noastră, bine?
Unde mergem?
Într-un loc frumos?
Sunt lacrimi de fericire?
Ce avem diseară la cină?
- Tu nu mănânci. - Nu.
Dar îmi place să stau la masă.
David, ascultă!
Ascultă-mă!
David! David, ascultă!
Nu ai să înțelegi de ce...
dar trebuie să te părăsesc aici.
E un joc?
Nu.
Când te întorci după mine?
Nu mă întorc. Ai să stai aici singur.
Singur?
Cu Teddy.
Nu!
Nu, nu, nu! Mami, te rog!
- Te rog, mami! - Or să te distrugă, David.
Iartă-mă că m-am stricat, că ți-am tăiat părul.
Îmi pare rău că v-am făcut rău ție și lui Martin.
Trebuie să plec.
Încetează!
- Trebuie să plec. - Mami!
Dacă devin băiat adevărat, ca Pinocchio, pot să vin acasă?
- E o poveste. - Dar s-a întâmplat!
Poveștile nu-s adevărate. Tu nu ești adevărat!
Ia ăștia.
Nu arăta nimănui câți ai.
Nu te duce încolo. Du-te oriunde, numai încolo nu, ca să nu te prindă.
Să nu te prindă.
Nu te apropia de bâlciuri și de locurile unde sunt mulți oameni.
Ocolește oamenii. Numai cu cei ca tine, numai cu Meca ești în siguranță.
De ce vrei să mă părăsești?
Îmi pare rău că nu sunt adevărat. Dacă mă lași, o să fiu foarte adevărat.
Dă-mi drumul, David.
Dă-mi drumul!
Îmi pare rău că nu ți-am spus nimic despre lume.
Mi-e frică.
De mine?
Că o să-ți fac rău?
Da.
Cred...
că te temi să te eliberezi.
Cred că te temi de fericire.
Și asta începe să mă excite.
Te temi să vezi stele...
Patricia?
Pot să-ți arăt cum să ajungi la ele.
Mă tem de ce ai acolo.
Pot să văd întâi cum arată?
E prima dată...
când ești cu cineva ca mine?
N-am mai fost cu un Meca.
Nici eu!
Mă tem că o să mă doară.
Patricia...
după ce ai avut un iubit-robot...
nu ai să mai vrei niciodată un iubit uman.
Astea sunt provocate de pasiune?
Auzi muzica?
Ești...
o zeiță...
Patricia.
Mă stârnești.
Dar meriți ceva mult mai bun în viață.
Meriți pe cineva...
ca mine...
- Joe, salutare! - Jane, la mai mare! .
Pune un "Nu deranjați!" la camera 102, te rog.
Sigur.
Aici erai!
Joe!
După ce termini aici, arată licența de funcționare.
Bâlciul este în Barn Creek și sunt vânați roboții fără licență.
- Bine că am dat peste tine. Mulțumesc. - Pentru puțin.
Să n-o las pe doamna să aștepte.
D-ră Bevins...
Sunt Joe...
la dispoziția dv.
Am numărat secundele de când ne-am întâlnit ultima oară.
Ai plâns, Samantha?
Am găsit o lacrimă.
Joe, salutare!
Câte secunde sunt...
de când ai fost împreună cu ea?
255. 133.
Adio, Sam. Și nu uita:
tu m-ai ucis întâi.
Am încurcat-o rău.
Dacă sunt un băiat adevărat...
pot să mă întorc acasă.
Și atunci o să mă iubească.
Cum?
Zâna Albastră l-a prefăcut pe Pinocchio într-un băiat adevărat.
Ea poate să mă facă adevărat.
Trebuie s-o găsesc ca să devin adevărat.
Trebuie să fie cineva în lume care să știe unde stă ea.
Răsare luna!
E bâlciul. Ne distrug pe scenă. Am fost acolo.
Ce facem?
Fugim.
Orice vechitură!
Alungați roboții!
Scăpați de tot ce-i artificial.
Veniți, lăsați câțiva Meca să scape.
E vreun robot vechi, fără licență acolo?
Vezi?
Ar putea fi un om.
Nu, e prea rece. Nu are dată de expirare, nici identificare.
- Ce-i cu-n model nou și neînregistrat? - E un Meca-iubit nou.
Ce ușurare, după atâta fier vechi! Sigur nu e un om?
Să nu se repete incidentul de la Trenton.
E un Meca rătăcit.
Să-l prindem! Vânătorii să-i prindă pe ceilalți.
Căutați peste tot!
Cum te cheamă?
Numele meu e David.
Bună, David. Câți ani ai?
Nu știu.
Ai nevoie de cineva care să aibă grijă de tine?
Vrei o doică? Am referințe bune.
Știi unde e Zâna Albastră?
Dă drumul la undiță. Menține poziția.
Deschide cușca de jos.
Nu te teme, David.
O să cad, David.
Bună!
Cine a pierdut ăsta?
E câinele tău?
Du-l la obiecte pierdute.
Alan, la obiecte pierdute!
- Îl cunoști pe David? - De unde se oprește?
Unde e David?
Mă ajuți să-l găsesc pe David?
Trebuie să-l găsesc pe David.
Mă duci la David?
OBIECTE PIERDUTE
Poți să mă trimiți în elice?
Nu e nevoie. M-am răzgândit.
Porniți motoarele, domnilor!
10!
9!
8!
7...
6...
5...
4...
3...
2...
1!
Dar noi?
Suntem vii...
și asta e o sărbătoare a vieții!
Facem asta...
pentru un viitor cu adevărat uman!
- Cum te cheamă? - Bună, Teddy!
Bună, David!
Ia-l!